-Vad hände? -Mara trollade bort bärnstenen.
-Pappa föll ihop. -Vi är förlorade!
Nu när Gorm har blivit sjuk har vi fått en ny maktmästare: Sleva!
-Vi ska stanna här och försvara oss. -Hur, om Bergatrollet vaknar?
-Pappa får inte lista ut betydelsen. -Måste jag förstöra allt det här?
-Jag kan den utantill. -Han har den i minnet.
Var är Saga? Hon har gått till brunnen i stället för mig.
-Är du redo för vårt byte? -Ja.
-Saga! -Utan själ klarar man sig inte.
-Vi måste hjälpa henne. -För människobarnets skull.
-Vi behöver hennes första minne. -Det finns en vaggvisa i en speldosa.
Jag kan fixa den, med Kottes hjälp.
Jag råkade äta en röksvamp i stället för en kantarell.
/DÖRR ÖPPNAS/ Kotte: Sover de? Love: Ja, men var tyst.
Kotte: Attjo! Förlåt, jag tror att jag har nåt i näsan.
Kom nu.
/KOTTE SLÅR I VÄGGEN/ Sch!
Här är Sagas rum.
/DÖRREN SMÄLLER IGEN/
Kotte!
-Vad är det här för nåt? -Släpp den. Leta i stället.
Kotte!
Speldosan.
/BRAK/ Kotte!
Kotte: Attjo! Förlåt.
Vad gör ni?
Vi?
Han gick i sömnen. Pappa gick i sömnen.
-Gick i sömnen? -Och så ramlade han på hjulgrejen.
-Och nu ligger han där. -Ja...
Det här är Sagas rum, ni skulle sova i vardagsrummet. Jag måste lägga mig.
Det borde ni också göra. Släcker ni här sen?
-Det där var nära ögat. -Verkligen.
Om ni ska gå i sömnen, så kan ni...
Dina öron.
Så låt mig bara försäkra mig om att jag förstår.
-Troll? Allvarligt, ni är troll? -Ja, det stämmer.
Det är ju... Det är ju helt...
Får jag kolla?
-Ja, det är otroligt. -Otroligt vet jag inte.
-Men ni har ingen svans? -Varför tror alla det? Saga trodde...
-Ni känner Saga? -Ja, vi är ju här för att rädda Saga.
Det enda som kan rädda henne är ett minne från när hon var ny-
-så jag och Love ska hämta speldosan och ta den tillbaks till henne.
-Va? -Saga har ju förlorat sin själ.
Vad pratar ni om? Var är hon? Har det hänt nåt med Saga?
Ja, hennes själ.
Var är hon nånstans?
-Kan vi ta en till människa till byn? -Vänta, var är hon?
-I trollbyn. -Var ligger trollbyn?
Jag är hennes pappa, jag vill till henne nu.
-Du måste bli liten. -Va?
-Jag undrar om jag ska väcka mamma. -Inga fler människor. Vi måste gå.
Nej, hon skulle bli orolig ändå.
-Vad menade du med att bli liten? -Det magiska trädet gör det åt dig.
Det magiska trädet?
Sleva?
-Pappa, är du vaken? -Ja.
-Hur mår du? -Bra. Bättre.
Jag är hungrig.
Pappa...
Pappa! /GRÅTER/
Jag orkar inte mer, pappa.
Jag orkar inte mer nu.
Tur, det är ingen här.
Det här är helt... Vi är så små.
-Vi är pyttesmå. Ser ni? -Vad han tjatar.
Det är otroligt. Vänta tills jag berättar för folk. De lär bli galna.
-Du är bara här för att hjälpa Saga. -Kom nu, innan nån ser oss.
Servilias maskägg.
/STENTROLLET MUMLAR OBEGRIPLIGT/
Bra, bra, bra!
Mästaren, den här har sett människan lagom stor.
Nu tar vi honom.
Servilia glad! Bra!
Samla alla.
Spindelägg.
Gapa. Gapa.
Gapa.
Spindelägg.
Gapa.
Är det här?
Åh!
Hej. Åh!
Saga...!
-Är du trollens läkare? -Nej, jag är en häxa.
-En häxa? -En häxa. Mara. Hej.
Hej. - Gumman...
Här, hennes första minne.
Tack. Okej. Då gör vi i ordning för den magiska riten.
-Magisk rit? Är det nåt hokuspokus? -Vet DU ett bättre sätt, eller?
-Hon måste träffa en doktor. -Människor kan inte magi.
En människodoktor kan inte hjälpa oss att återkalla en bortbytt själ.
-Hon måste till ett sjukhus. -Hon är för svag för att flyttas.
Då får jag ta hit hjälp. En läkare som inte håller på med magiska riter.
-Jag måste hämta en läkare. -Nej, gör inte det!
-Stopp där, människa! -Inte en till.
-Kom hit. Jag är Gorm. Vem är du? -Jag har inte tid med nåt gubbtroll.
-Vem är det du kallar gubbtroll?! -Pappa, det är Sagas pappa.
-Förlåt. Jag måste hämta en läkare. -Du måste inte gå nånstans.
Du ska lugna ner dig, människa. Allting är ju ditt fel.
Du tog bärnstenen, du väckte Bergatrollet - du stannar här!
Vi behöver inga människoläkare. Dorabella vet bäst.
Och Mara. Mara hjälper oss också nu för tiden.
Jaså? Jaha.
Dorabella: Okej, då gör vi som vi sa.
Båda: En fe kan ge och häxa få växa.
Saga skaka, ge livet tillbaka.
Svensktextning: Lena Edh Iyuno för SVT